Uloge:
GROF OD MONTE CRISTA
Hvala!
Tamo je. Na sigurnom. -Čestitam, oče.
Kasni tjedan dana, ali tu je.
Tri mjeseca je bio u afričkoj luci, ali sada se vratio. -Hvala.
Vidiš li ga, Mercedes? -Monsieur Morrell...
Da, dušo? -Zastava je na pola koplja.
Fernand, što je to?
Edmonde, dječače! Drago mi je što te vidim! Što znači zastava?
Gdje je kapetan Leclere? -Dogodila se tragedija, gospodine.
Kapetan je umro od upale mozga. -Lecler? Mrtav?
Pokop je bio na moru. -A teret? -Na sigurnom je.
Sve je kako treba biti, g. Morrell. -Odlično, Danglars.
Nakon nesreće, tko je preuzeo vodstvo? Vi ili Danglars?
Znate, čuo sam dah iz kapetanova tijela kada je Dantes preuzeo brod
bez konzultiranja ikoga.
Kao kapetanovom pomoćniku, bila mi je to dužnost. -Dobro.
Pored smrti na moru, ostalo je nevažno. Ima li još događaja
za koje moram znati? -Jedan. Dovedite zatvorenika!
Cadarousse! -Prije 4 dana, tijekom pogreba, ulovljen je
kako pljačka skladište. -Je li to istina?
Dodao si krađu svom popisu? -Ako g. Dantes tako kaže, onda jesam.
Da ga predamo policiji? -Ne bih zarobio čovjeka naviknutog na more,
ali ne želim ga na svom brodu. -Tvom brodu, mladiću?
Govorim... -Kao trenutni kapetan. Razumijem. Kakvo je naređenje?
Slobodan si, Caderousse. Nemoj da te više vidim.
Prestanite biti tako velikodušni. Bog će biti ljubomoran.
Oče, Danglars mi kaže da je na putu brod bio na Elbi. -Elba?
Moji brodovi nemaju tamo što raditi. -Kapetanovo naređenje.
Jedini je išao na kopno. -Zašto? Imao je posla s Napoleonom?
Nije mi rekao svrhu posjeta. -Vrlo čudno.
Je li ostavio neku oporuku? -Dao mi je ovo na samrtnoj postelji.
Nema adrese. -Rekao mi je gdje da to dostavim.
Sve će se riješiti samo? -Edmond!
Više ne smijemo pričati s tobom. Idi, dječače. Čeka te važna osoba.
Mercedes!
Još jedan član ovog kluba! -Kojeg kluba?
Društva za uništavanje Edmonda Dantesa. Voljeli biste to.
Voljeli biste čist put do vaše lijepe sestrične Mercedes?
Ne spominji njeno ime! -Sjedni... Molim te.
Obojica. Šutite i slušajte mene.
Mislim da znam kako ćemo ukloniti tu neugodnost iz života.
Kakva je sudbina bonapartista u ovo doba? -On je bonapartist?
Na putu, brod je svratio na Elbu. Kapetan je otišao na kopno.
Dva dana prije smrti Dantesu je dao omotnicu. -Pa? -Koristi maštu.
Kažem da je Leclere otišao na obalu pričati s Napoleonom.
U omotnici su tajna naređenja. Možemo iskoristiti mogućnosti.
Konobaru! Pero! Papir! -Trenutak, monsieur!
Edmonde. -Da, oče? -Star sam čovjek bez manira.
Moram nešto pitati Mercedes. -Što? -Tvoj bratić, Mondego,
čuo sam da te voli. -Mondego je volio i izgubio. Takav je svijet.
Fernand je vatren momak. Ne želim da te zaskoči s dugim nožem.
Moja oštrica mu je ravna. Oče, nije vrijeme za crne misli.
Imamo dobre vijesti. -Da! Reci mu!
Ne, Mondego. Ti napiši. Moj rukopis je finiji.
Mora biti grubo. Napiši za... Tužitelja. Marsejska luka.
Tužitelj? -Tužitelj, da. Neka počne s "Monsieur..."...
Kapetan? -Da, postao sam kapetan. Plača je 100 zlatnika po putovanju
i udio u zaradi. -Dječače! -Reci mu i ostatak.
Oče, prvim novcem ću ti kupiti tvoju vlastitu kuću.
S vrtom da sadiš svoje cvijeće, lozu...
Što vidiš? -Ništa.
Proglašavam vas mužem i ženom.
Kada to sutra kažem, mladoženja će poljubiti mladu.
Ne sad! Sutra, na vjenčanju!
Opet počinju svirati orgulje. Primiš je za ruku i povedeš van.
Hajde! Sada će se obitelj i prijatelji
okrenuti i pratiti vas.
Ne do sutra! Sutra!
Ne zaboravite se vratiti sutra na vjenčanje!
Kapetane Dantes? -Ja sam, monsieur.
Uhićeni ste!
Što ovo znači? Što sam učinio? -Edmonde!
Fernand, što se događa? -Miči ruke s nje!
Ne diraj je!
Vi ste mornar? -Da, tužitelju.
Niste odjeveni za urotu. -Urotu? Uhićen sam na probi vjenčanja.
Sutra se ženim. -Jeste li ikada služili izdajici Bonaparteu?
Bonaparte? Što pričate? -Prijavljeno je da ste ekstremist.
Monsieur Le Villefort, ja samo radim. Volim more, zaručnicu, oca.
To su moji afiniteti. Ako su politički, onda jesu ekstremni.
Vjerujem. Prepoznajete li ovaj rukopis?
Ne, gospodine. -Sigurno?
Je li istina? -Nije.
Je li vam kapetan dao omotnicu? -Da. -Gdje je? -Sa mnom.
Dajte mi je. -Dao sam mu riječ. -Naređujem u ime Kralja.
U ime Kralja, naravno.
Što piše, monsieur?
Da znaš sadržaj pisma ne bi ga nosio sa sobom.
Rekao bi da ga nemaš kada bih te pitao. Pošto si ga predao,
to dokazuje tvoju nevinost i neznanje o situaciji.
Ako sam nevin... -Vrati se svojoj mladoj.
Bog vas blagoslovio!
Još nešto. -Da? -Na omotnici nema adrese.
Rečeno mi je gdje da je dostavim. -Kada? -Večeras. -Gdje?
Avenija Montaigne 15. -Nekom osobitom? -Monsieuru Noirtieru.
Ponovite. -Francois de Noirtier.
Je li to sve? -Još nekoliko pitanja. Poznajete li Noirtiera?
Ne, gospodine. -Rekli ste to nekome? -Samo vama.
Dobro. Žao mi je, ali ne mogu vas odmah pustiti. -Zašto?
Ovo je političko uhićenje. Morate ostati preko noći. Zakon.
Ujutro ćete biti pušteni. Jamčim. Glavna tužba protiv vas
jest ovo pismo. Bez njega, protiv vas ne postoje dokazi.
Monsieur Villefort, dobar ste čovjek. -Slušajte...
Bude li vas itko ispitivao, ne spominjite pismo. -Neću.
I nikada niste čuli ime Noirtier. -Nikada. -Odlično.
Otići ćete u Palaču pravde. Samo večeras. Ne brinite.
To je samo formalnost. Vodite ga.
Noirtier...
Mora li me to ime progoniti do groba?
Oprostite, ovo nije put do Palače pravde.
Monsieur, u ime milosti, gdje me vodite? -Dat ću ti savjet.
Zatvori usta. -G. Villefort je rekao da idemo u...
Mladići uvijek slušaju savjete.
Dobra večer, g. Noirtier. -Kog vraga...?
Očekivali ste glasnika? -Ne tebe. Nemoguće!
Da skratim priču, vaš je glasnik uhićen, oče. -A poruka?
Uništena je. Sjednite, molim vas.
Papir je uništen. Poruka je sada tu. Datumi, imena, mjesta...
Detalji plana vašeg cara da pobjegne s Elbe.
Ne namjeravam vam ih reći. -Drago mi je vidjeti te, sine. -Također.
Znam da ne bi izdao prijatelje, no tako će biti ako ne učiniš po mom.
Inače ću im imena odati policiji. -Uvijek si bio lukav vrag.
Sebična zvijer. -Ti si moja tajna sramota od početka karijere.
Moj otac, Napoleonov sljedbenik!
Dovoljno sam živio u strahu da se to ne otkrije. Sada je to gotovo.
Odsada te ne ispuštam iz vida. Večeras ideš sa mnom u Pariz.
U Pariz? -Imam vijesti za kraljevsku vladu. Ne brini.
Neću odavati imena vezana uz bijeg. Samo činjenice.
Bit će dovoljne da Kralju privučem pozornost na sebe.
Uskoro ćeš biti otac važnog čovjeka. Nije ti drago?
Ne vodite me tamo!
Upomoć!
Ti tamo! Tišina! -Recite mi gdje sam!
Prijatelju, sada si stanovnik Dvorca zarobljenika!
Došlo je do zabune. Trebao sam ići u Palaču pravde.
Po naređenju monsieura Villeforta. Pozovite ga!
Želiš li da pozovem i Kralja ili Kraljicu?
Vratite se! Monsieur de Villefort mi je prijatelj! Bit će ljut!
Vratite se! Barem odnesite pismo...
Mojoj ženi.
Što sam učinio? Koji je moj zločin?
Doručak!
Slušajte na trenutak!
Kako mogu vidjeti upravitelja? -Jednog dana. -Jednog dana?
Danas trebam biti pušten. Danas! Po naređenju g. Villeforta.
A tko je monsieur Villefort?
Mercedes...
Jeste li već ogladnjeli ili ćete gladovati još jedan dan?
Stanite!
Želudac je opet pobijedio kameno srce! Dakle, dakle...
Ima li koga?
Jeste li vi zarobljenik?
Čujete li me?
Tko ste vi?
Edmond Dantes. -Zašto ste tu?
Kažu da sam bonapartist. -Koliko ste već tu?
Ne znam. Zatvorili su me 28. veljače. 1815.
Deset godina. -Koliko ste dugo vi ovdje?
Gurnut ću kamen s ove strane.
Ja sam Faria, rođen u Italiji. Tamo sam postao svećenik.
Tu sam od 1810. 15 god. Mudrost političkog svijeta, g. Dantes.
Tu ste jer ste bonapartist, a ja jer sam bio protiv njega.
Prije 5 godina isplanirao sam bijeg. Računao sam godinu dana,
alat sam skupljao godinu dana. Kopam već tri godine. -Tri?
Imao sam samo jedan matematički instrument. Ovaj.
Sad vidim da je netočan. Ovaj sam zid zamijenio onim uz more.
Računao sam 40 stupnjeva, umjesto 50. -Zid uz more?
Pođite sa mnom.
Moj malj!
Dlijeto. -Odakle vam. -Načinio sam ih.
Što je ovo? -Jednostavno rečeno, to znači da je 12.20 sati.
Sat? -Sat, kalendar, astronomska karta.
Nešto ću vam pokazati.
Gledajte.
Moja igla od riblje kosti.
Kao i dlijeto, načinjeno od nožica kreveta,
kao moja princeza i moj nož! I moja svjetiljka!
Svjetiljka treba ulje. -Radim ga od mesa koje nam daju na praznik.
Kako je palite? -Kažem da imam kožnu bolest.
Katkad tražim sumpor za bolove i od njega napravim žigicu.
Sve ovo za tunel, za moju nadu i spas. Sada je nada mrtva.
Pet godina utrošeno na tunel koji ne vodi na slobodu,
već u tuđu ćeliju.
Faria, slušajte. Tunel ide u istom smjeru kao vanjska galerija.
Zid uz more je ovdje. Vidim ga sa svog prozora. -Da.
Pola tunela vodi u pravom smjeru.
Na pola puta se okrenemo. Kažete 50 stupnjeva. Još jedno 2.
Prema sjeveroistoku. I kopamo prema zidu oko 100 metara.
Pola mog tunela ide u pravom smjeru.
Koliko će trajati?
Za nas dvojicu... Četiri godine.
Dok radimo, hoćete li me naučiti svemu što znate? -Hoću.
Matematici, teologiji, filozofiji, jezicima...
Povijesti svijeta. Hvala nebesima! Opet ću moći učiti!
Edmonde, za današnju lekciju iz filozofske logike,
deduktivno ćemo razmišljati o Edmondu Dantesu.
Prvo. Kome bi koristilo tvoje zatvaranje?
Razmisli. Trebao si postati kapetan Argusa.
Kome bi taj položaj pripao da nestaneš? -Danglars!
A kome bi se Mercedes okrenula da iznenada nestaneš?
Mondego. -Jednog si dana vidio Danglarsa i Mondega u krčmi.
Pisali su sa... -Caderousse!
Jesu li njih trojica pisali pismo koje te optužilo? -Danglars!
Mondego! Caderousse!
Ispitao te lučki tužitelj. Bio je suosjećajan.
Spalio je pismo adresirano Noirtieru.
Noirtier... Znao sam čovjeka koji se tako zvao.
Na dvoru kraljice od Etrurije. Napoleonov sljedbenik.
Edmonde, kako se zvao tvoj tužitelj? -De Villefort.
Što sam rekao? -Razriješio si tajnu.
Moj prijatelj s dvora, najodaniji bonapartist kojeg sam upoznao
zvao se Noirtier de Villefort! -Njegov brat? -Mojih je godina.
Njegov otac? -Pretpostavljam. -Njegov je otac bonapartist?
Zato je uništio tvoje pismo.
I mene. -I tebe.
Danglars! Mondego!
Katkad žalim što sam mu pomogao da uvidi istinu.
Na licu mu vidim da to nije znao.
Danglars! Mondego!
Osveta je samo Božja, Edmonde. Pobjegni od tih nečistih misli
prije nego te unište.
Caderousse! Villefort! Danglars!
Edmonde!
Bože dragi! Što je? -Edmonde, bolestan sam.
Umirem. -Moraš živjeti. Sam ću dovršiti tunel.
Edmonde, završi tunel i pobjegni. Nađi blago. -Blago?
Što je to? Karta.
Otoka Monte Cristo. Izgubljena karta Cesarea Spade.
Njegovom smrču, 1498., nestalo je najveće blago svijeta.
To blago je pokopano na Monte Cristu već tri i pol stoljeća.
Edmonde, htio sam da ga zajedno nađemo. Sada ga nađi sam.
Iskoristi ga u dobrotvorne svrhe. Potroši ga kako je Bog namijenio,
na dobre i svete načine. Moraš pobjeći i naći blago!
Posao mi je branio da se ženim, zato si ti moj sin.
Dijete mog zatočeništva. Učini ta dobra djela meni u spomen.
Što meni znači to blago?
Moje pravo blago je ovdje. Obogatio si me iznad...
Doručak!
Da, mrtav je. Jadan stari luđak.
Idem po vreću.
Čekat ćemo da se plima okrene. Dođi.
Težak je.
Napola je mrtav. -Ne, napola je živ.
Probudi se, starče. -Kako znaš da je star? -Pogledaj ga.
Gdje sam? -Na brodu Liggorno iz Korzike.
Ja sam kapetan, Bertuccio. Ovo je moj prvi časnik, Jacopo.
Tko ste vi? Kako se zovete?
Gdje ste krenuli? -Na otok Rion.
Ove će nas struje odnijeti tamo za dva sata. -Poznajete ove vode?
Bertuccio, Jacopo... Što Talijani rade u ovim vodama?
Već si pogodio. -Kako ide krijumčarenje?
Strašno. Trebamo navigatora. Koji poznaje ove divlje vode.
Želiš nam se pridružiti?
Tko si ti? Kako se zoveš?
Odakle dolaziš? Nema znaka brodolomu. Nije bila oluja.
Top Dvorca zarobljenika.
Ti? -Jacopo! Na ovom brodu to se tiče samo njega.
Imaš zube mladića. Koliko ti je godina?
Ako je ovo 1829... -Naravno. -Onda imam 33 godine.
I imat ću 34 godine, samo zbog vas, dobri prijatelji.
Svećenik? -Bio je tamo. -I?
Mercedes se udala. -Za Mondega? -Za Fernanda Mondega.
I? Reci mi?
Ne znam zašto to ja moram reći.
Otac ti je umro. Edmonde, boli me ovo reći...
Otac ti je umro od gladi.
Danglars! Mondego!
Caderousse! Villefort!
Bog me odveo u ruke dva krijumčara. Povratili su mi život.
Vratili su mi vjeru. Ništa nisu pitali do onog dana kad sam
smogao snage ispuniti obećanje dano Fariji.
Čitavo Spadino bogatstvo pokopano je na Monte Cristu.
Tamo je već 3 i pol stoljeća.
Edmonde, htio sam da ga zajedno nađemo. Sada ga nađi sam.
Učini dobrotvorna djela njime. Blagom koje ti je Bog namijenio
čini dobro i sveto...
Jesam li samo udovoljavao fantazijama voljenog luđaka?
Došavši na Monte Cristo, jesam li samo htio umiriti Farijin duh?
Ili je u mom srcu postojala nada da je karta doista kraj duge?
Opate Faria!
Dragi svećeniče... Sveče!
Kunem se Bogom, kojeg sam dugo nijekao...
Kunem se da ću izgraditi bolnice i udomiti siročad.
Obećavam mnoštvo dobrih djela u cijelom svijetu u tvoje ime.
Tebi, Edmonde Dantes, zarobljenom u najboljim godinama,
izdvojenom od svijeta na 14 godina, obećavam ti osvetu!
Jacopo! Bertuccio!
Svijet je moj!
Rekao je za dvadeset minuta? -Jest, barune Danglars.
Kakva raskoš! Uzeo je najbolji dvorac u Francuskoj!
Kakva rastrošnost! Troši beskrajno!
Govori se da ima harem u dvorcu. To šapuću gusari
koji haraju Mediteranom.
Kako je kontaktirao banku? -Došao mi je njegov pomoćnik.
Grub mladić, s ružnim ožiljkom.
Tipično! Pomoćnik s ožiljkom.
Ima sve egzotično. Misterija ga se lovi poput skandala.
U zadnjih se 5 godina proširio Europom poput legende.
Ima doušnike po cijelom svijetu. Vojsku agenata
koji neprestano ispituju, traže... Ali što?
Nitko ne zna. Vladar misterije. Mecena iz nepoznatog.
Dolazi me vidjeti. Kada se nalazim s tužiteljem?
Tek u 11, monsieur.
Što je? -Grof od Monte Crista. -Uvedi ga!
Dragi grofe.
Barun Danglars.
Sjednite, grofe!
Barune Danglars, stigao sam u Pariz na samo mjesec dana.
Onda sam odlučio ostati još dva ili tri. -Pariz će biti ponosan...
Do sada sam trošio iz svog džepa. Sada želim otvoriti račun kod vas.
Za početak, može li pet milijuna?
Divno... Moć malih komadića papira, barune.
Najdivniji ljudski izum. Uz poeziju, glazbu i slikarstvo.
Onaj tko pravilno rukuje novcem također je umjetnik. -Da...
Pet. -Gospodine, osobno ću... -Kontaktirajte me preko osoblja.
Zadivljen sam vašom zbirkom. Divna je. -Da. I ovo.
Izvrsna kopija. -Hvala.
Možemo li još što učiniti za vas? -U stvari, barune...
Što god grof od Monte Crista želi! -Dom mi je izvan grada. -Znam.
Sada sam uzeo kuću na Champs Elyseesu. Čujem da je bilo pljački
i zanima me kome se obratiti za policijsku zaštitu?
Sve papire treba potpisati Kraljev odvjetnik. -Odmah.
Barun Danglars. -Kasniš. -Dragi de Villefort,
predstavljam ti grofa od Monte Crista! -Dobrodošli u moj dom.
Molim vas, sjednite. -Nadam se da ne smetam. -Nikako!
Manji problem. Čitali ste o koljaču Jacquesu Benoitu.
Ubio je brata senatora Gallimarda. -Je li mu presuđeno?
Giljotina.
Ako čovjek muči ili ubije vašeg brata, sina ili oca...
Ubije biće i ostavi vječnu prazninu i ranu na srcu...
Mislite li kako je dovoljno da mu oštrica prereže vrat?
Čovjek koji vam je nanio vječnu bol trpio je tren fizičke boli.
Predlažete li srednjovjekovni način? Mučenje? -Oko za oko.
Doista... Vrlo zanimljivo.
Kad je grof spomenuo da traži policijsku zaštitu...
Ovaj ured je grofu na usluzi. Policija će biti
ispred i iza kuće. Koliko god želite. -Prevelikodušni ste.
Pariz se mora truditi oko svojih posjetitelja. -Oče!
Obećao si posjetiti djeda jutros. Jutro je već prošlo.
Dobro jutro, van Danglars. Gospodine. Koliko ćeš još?
Znaš da mora jesti i spavati.
Otkad imaš takve goste, oče? Gospodin ne izgleda kao zločinac.
Ni kao odvjetnik. -Moja kćer je brbljava i nepristojna.
Oprostite joj. Valentine, grof od Monte Crista.
Monte Cristo! Gospodine!
Zavidjet će mi sve djevojke u Parizu.
Istina je što kažu, naočiti ste. Jeste li i bogati kao što tvrde?
Bogat iskustvom, gospođice. I bogat godinama.
Svakim trenom sam bogatiji uživanjem u ljepoti Pariza.
Jeste li zauzeti? Učinite mi uslugu. Upoznajte mog djeda.
Valentine, prestani s glupostima! -Uljepšat ćete mu život.
Mademoiselle, bit će mi čast.
Grof od Monte Crista. Izvanredno. Kako si ga doveo?
Ustvari, nije bilo lako.
Djede, upoznaj grofa od Monte Crista!
Vidiš kako sam utjecajna. Vodim ti čovjeka o kojem priča čitav Pariz!
Grofe, moj djed. Noirtier de Villefort. -Čast mi je.
Paraliziran je od stare rane iz Austerlitza. Govori samo očima.
Što želiš, djede? Jastuk? Vode?
A, B, C, D, E, F, G...
Barrois, želi naočale.
Drago mu je što vas vidi. Zar ne, djede? Ne treba nam drugi jezik.
Barrois, nije li vrijeme za objed.
Moj je djed zarobljenik svog tijela. No volja mu je kao i um,
nepokoriva!
Malo ljudi se može hvaliti time što on ima. Odanost jednog srca.
Usamljena izjava, gospodine. -Monsieur Albert je tu, gospođice.
Albert! Odmah se vraćam.
Oprostite ako zurim. Čovjek rijetko kada ugleda
najveću nevolju svog života. Ne pokušavajte shvatiti.
Na meni je red da vas ostavim sa zagonetkom,
do dana kada ću sve objasniti vašem sinu.
Grofe, ovo je Albert Mondego.
Velika mi je čast. -Ja sam počašćen.
Cijeli Pariz govori o vama. Svi se žele rukovati s vama.
A ti se rukuješ s njim!
Grad gori od priča o grofu od Monte Crista. -Smiri se.
Moj otac je obuzet. Kaže da ste s Orijenta. Sreli ste se u Turskoj.
Bio je veleposlanik u Yanini. Znate li grofa Mondega?
Tko nije čuo za generala Fernanda Mondega. Želim ga upoznati.
Dragi grofe, ja sam Albertov otac. -Generale.
Sin me iznenađuje. Nisam znao da je visoko na društvenoj ljestvici.
Ja se penjem na ljestvici. Tko nije čuo za podvige gen Mondega.
Grofe, ovo je moja majka. Grofica Mondego.
Moj sin je još dijete i igra igrice. Rekao je da imamo gosta.
Nije htio reći tko je, samo da ću biti iznenađena.
Znamo li se, monsieur?
S kime razgovaram? -Vaš sluga, madam.
Grof od Monte Crista.
Vidio si je? Prepoznala te?
Misli da me zna. Ne želi vjerovati svojim mislima.
A kada povjeruje? -Bit će prekasno, princezo.
Bit ćemo kao mač Božji, spretni...
Još je voliš? -Ne.
Ne može utjecati na tebe? Razuvjeriti te?
Odgovori mi.
Sva snaga svijeta ne može me razuvjeriti. Nijedan anđeo.
Nijedan demon ne može me odgovoriti od osvete.
Odlično, gospodaru. Vaša osveta je i moja.
Svi Mondegovi papiri? De Villefort?
Mora nam se samo liječnik javiti. -Danglars?
Imamo sve dokumente. -Odlično.
Ljudi de Villeforta smatraju dobrim ocem i sinom,
vjernim čuvarom zakona. Danglars je financijski stručnjak.
Savjetnik bogatstva. Čuvar državnog blaga.
Mondego je veliki ratni junak. Miljenik ljudi.
Zovu ga Paun zbog mnogih odlikovanja.
Znamo da je Villefort vuk. Danglars svinja, a Mondego hijena.
Konačno smo spremni za lov.
Odlično! Zglob!
Jako dobro. Sada ste vi učitelj, a ja učenik.
Vrati to natrag! Teško smo te našli.
Obično je tako. -Prije 6 godina
osuđen si na zatvor zbog krijumčarenja.
Pobjegao si i opet uhvaćen. Osuđen i opet pobjegao.
Čitajte još. Zanimljiv sam.
Kradljivac si, krijumčar, pronevjeritelj, možda i ubojica.
Tijekom toga si tečno naučio talijanski. -Perfetto, signore!
Odsad se zoveš Andrea. Grof od Cavalcantia. -Da?
Sin si bojnika Bartolomea Cavalcantia.
Njegovo je ime urezano u Zlatnu knjigu Firence. Bogat si.
Izvrsno. I mnogo trošim. -Naravno.
Odabrao sam ti stan u Faubourgu. Imat ćeš tri sluge. Kupi kočiju.
Odi u Baltiste po nju. Konje nabavi u Devedeuxu.
Udvarat ćeš se divnoj djevojci. Budi rastrošan.
Kad nisi s njom, pokazivat ćeš se sa mnom.
Grof će pratiti grofa!
Baš tako. Kako se zoveš?
Grof od Cavalcantia!
Grof od Monte Crista!
Drago mi je što ste došli. -Moj prijatelj,
grof od Cavalcantea, kojeg ste velikodušno pozvali.
Svakog prijatelja Monte Crista. Moja kćer, Valentine.
Mademoiselle. -Grofe.
Cavalcanti je tu zbog obiteljskog posla. -Žena mu je u Italiji?
Nije oženjen.
Dugo ga znate? -Par dana. Preporučili su ga brokeri iz Rima.
Znam njegovu obitelj. Čitava obitelj zna Cavalcante.
Bili su bogati dok su Medici bili seljaci.
Sramim se predložiti, ali bio bih zahvalan...
Nadam se da se njen zaručnik neće naljutiti. -Nema zaručnika.
Nije zaručena za Alberta Mondega? -Samo su prijatelji.
Dragi grofe! -Imamo dva posla, barune.
Novine, Le Journal de Globe. Čujem da se prodaju. Htio bih to.
Molim vas, sredite kupnju. -Izvrsno. Odobravam.
Poznat čovjek mora imati novine. -I španjolske državne obveznice.
Za koliko novaca? -Milijun.
Španjolske obveznice? -Može li se to srediti odmah? -Da.
I u tajnosti. -U najvećoj diskreciji.
Ne bih htio da me drugi slijede. Ja sam kockar, ne ulagač.
Sutra idem u London. -Pozdravite taj divan grad!
No Englezi nikada neće naučiti jesti! -Postoje mjesta.
Barune, znamo da novac može kupiti sve. Sve.
Girard!
Ispiši izdavanje milijuna španjolskih obveznica za grofa.
Španjolskih? -I milijun meni. Za moj osobni račun.
Španjolske su obveznice... -Kad Monte Cristo kupuje
i ja kupujem! Zaboravio si što je bilo prošli put? -Zna li da ste...
Kontaktirajte najvažnije ljude. Obavijestite ih.
Recite da kuća Danglars preporučuje španjolske obveznice.
Učini to! Odmah!
Grof od Monte Crista.
To je vaša telegrafska stanica? -Radim tu već godinama.
Nikada nisam imao goste. -Kako radi?
Još je jedan daleko. To je moj desni glasnik.
Ono je lijevi. Kada dobijem poruku...
Ako je od desnog, prenesem lijevo. Poruke iz Španjolske
u Pariz stižu za nekoliko sati. -Moderno čudo!
Tri tisuće franaka. Petogodišnja plača,
ako ovu poruku prenesete u Pariz.
To nije službeno.
Vrijeđate me, gospodine.
To je uvreda.
Nemoguće. -To je službeni telegraf, gospodine.
Kralj don Carlos napao je Španjolsku iz Katalonije.
Građanski rat! Što će biti sa španjolskim obveznicama?
Ako mogu predložiti... -Predloži!
Prodajte ih što prije. -Da! Prodaj sve obveznice!
Čim se burza otvori. -Moj ugled i ugled banke...
Uložio sam novac klijenata u građanski rat i uništavanja!
Hoću li sutra imati klijente? Imaš li još koji prijedlog?
Nadoknadite sve gubitke.
Da, iz pričuvi banke. -Iz vaših.
Lud si! -Sada mogu sve prodati, monsieur.
Što želite? -Malo vremena. Bit ćeš plaćen.
Vaš sam sluga.
Zoveš se Caderousse. -To mi je pravo ime. Kako znate?
Sedam si godina proveo u zatvoru. Pokušao si pobjeći. -Da.
Da nije bilo... -Tvog prijatelja. Izigrao te.
Faustino! Posvetio sam život jednome. Da ga nađem i ubijem!
Slatko je živjeti za osvetu. Ili umrijeti.
Imam još jedan posao. Možete li pričekati vani?
Vaš sam sluga, gospodine.
Gospodine. -Faustino!
Bog je dobar. -Iz koje si se rupe vratio u život?
Iz one u kojoj si me ti ostavio da umrem!
Jeste li vidjeli? Napao me! Što sam mogao?
Vodite ga u policiju. -Znate li tog čovjeka?
Tko si ti, Monte Cristo? Tko si? -Vodite ga.
Jedan.
Nije iz kuće Cavalcanti?
Zove se Benedetto. To jest, po najnovijem.
Ozloglašeni je zločinac. -I želi oženiti moju kćer. -Ne voli je?
Odbjegli je rob. Među drugim prekršajima. -Sve nas je prevario!
Uključujući nepogrješivog Monte Crista. Cavalcanti! Prevarant!
Osobno me uvrijedio, pa ću ja preuzeti slučaj.
Ustvari, to mi je moralna dužnost.
Ispovijed? Još nisam osuđen.
Svećeniče, odlazi! -Andrea de Cavalcanti.
Odlazi!
Fastino. -Ti!
Moj zaštitniče! Hoćeš li me spasiti giljotine?
Nećeš biti optužen ako učiniš kako kažem.
Nauči napamet prvu stranicu. Upoznaj se i s drugim dokumentima.
Bit ću u sudnici. Gledaj me.
Taj Andrea, Benedetto, Faustino...
Za svaki zločin uzima novo ime. Nije obični lupež.
Nije sitan lopov. On je zmija suptilnosti.
Div lukavstva! Sada smo ubojicu ulovili na djelu.
S oružjem u ruci. Naslađivao se nad tijelom žrtve.
Postoji samo jedna presuda u slučaju tog jadnika. Smrt!
Mir u sudnici! Mir!
Optuženi! Ustani!
Vaše ime i prezime. -To ću odati na kraju.
Odbija. Nastavimo.
Koliko ste stari? -Imam 21 godinu. Rođen sam 27. rujna 1817.
Gdje ste rođeni? -U Auteuilu, kraj Pariza.
Zanimanje? -Profesionalac sam. Krivotvoritelj, lopov.
Povremeno i ubojica.
Imate li pitanja, g. de Villefort?
Pitanja s klupe su gotova. Osim jednog.
Sada, zatvoreniče, pristajete li reći svoje pravo ime?
Ne znam ga. Ali znam očevo ime. -Onda ga recite.
Moj otac je kraljevski tužitelj.
Što si rekao? -De Villefort.
Mir!
Tišina u sudnici!
1817. g. de Villefort unajmio je kuću.
28 Rue de la Fontaigne u selu Auteuil. Svrha?
Da tamo od društva sakrije mladu ženu. Nakon godine dana,
mlada žena je na Villefortovu žalost rodila sina.
Nekoliko sati nakon poroda, umrla je. Te iste večeri
Villefort je svog sina omotao i zakopao živog u vrtu kuće!
Pokopu je s prozora kuće svjedočio sluga.
On je otkopao tijelo. Još je bilo živo.
Tako me je odveo u sirotište.
S 13 sam godina pobjegao odande i stvorio divnu karijeru
koja me na kraju dovela na ovaj sud.
Najam kuće, koji je potpisao g. de Villefort.
Osmrtnica gđice Emillie Goncourt. Potpisao Fleury iz Auteuila.
Potvrda istog liječnika. Tvrdi da je de Villefort otac djeteta.
Izjave, svjedočenja itd., itd...
Dva.
U jutrošnjim je novinama. Bilo bi preporučljivo... -Ne.
Što je, gospodine? -Ne, ne...
Ne!
Slušaj. Jučer je glasnik krivo objavio pobunu u Španjolskoj.
Telegrafski signal krivo je protumačen zbog magle.
Nije bilo invazije. Nema rata. Španjolska je u miru!
Danglars! Čitao si novine. Znaš što se događa.
Zato si se okoristio našim gubicima i kupio svoje obveznice?
Gospodo! I ja sam ih prodao! Kunem se!
Lažeš! Ne vjerujem ti, Danglars.
Danglars, znaš li koliko si me koštao? Čitao si novine?
Gospodo, ništa niste izgubili. -Kada ne zarađujem ja gubim!
O čemu se radi? -Sačuvao sam svaki novčić! -Zahtijevam znati!
Sve ću reći Komori! -Guvernerima! -Priznaj, Danglars!
Lopov si! -Danglars, tužit ću te!
Poslije mene. Ja ću prvi. -Ne, poslije mene!
Tužit ću ga za krivo predstavljanje i krađu obveznica!
Za pronevjeru! -Povući ću račun iz ove banke!
Ja isto. Prije početka utrke. -Utrke?
Ako ne možeš vjerovati najvećem bankaru u Parizu, kome možeš?
Tri.
Albert!
Ugodno iznenađenje, Albert. -Nisam došao biti ljubazan.
Zahtijevam objašnjenje. -Za što, dječače?
Pariz govori o jutrošnjim novinama.
U kojima su grozne laži o mom ocu. O njegovom integritetu,
njegovim vojnim dostignućima i njegovoj časti!
U Le Journalu de Globe, novinama koje ste nedavno kupili!
U mom si domu, Albert. Tu samo ja mogu dizati glas.
Vi ste odgovorni za tu priču. Poričete li to?
Ne.
Shvatit ću da je rukavica bačena, Albert.
Sutra ujutro. Polje Marsa. U zoru.
Polje Marsa.
Zašto?
Nećete ubiti mog sina.
On je mene izazvao. -Što očekujete od ponosnog sina?
Otac mu je general! -I ja sam jednom imao oca.
Onda znate kako se osjeća. Koliko želi da generalu ostane ugled.
Kojem generalu? Imam posla s poručnikom kojeg sam nekoć znao.
Kojeg posla? -Osveta.
Zašto? Jer je oženio djevojku koju ste voljeli?
Ne zaslužuje vašu osvetu. Ja sam bila slaba.
Nisam više mogla trpjeti samoću. Udala sam se jer su rekli
da si umro nedugo nakon uhićenja. -A zašto sam bio uhićen?
Ne znam.
Prepoznaješ rukopis. -Odakle ti to? -Potkupljivanje.
Ne mogu vjerovati. -Zbog tog sam pisma 14 godina bio u tamnici.
Tako blizu tebi, a nisam znao da si se udala. Ni da mi je otac umro
od gladi. -Od gladi...
Nisam znala. Odselili smo se.
Tražiš da oprostim čovjeku koji mi je ukrao ljubav na prevaru?
Ako želiš, oprostit ću. Ako tražiš da oprostim
što mi je ukrao 14 godina života, u redu.
Ali to što mi je uništio oca... Ne. Nikada!
Vidjela sam te mrtvog u snovima. Bačen u jarak,
gdje su mrtvi zatvorenici. Onda se probudim u plaču.
Jesi li sanjala svog oca koji je umro od gladi?
Da se tvoja ljubav oženi protivnikom dok ti truneš u rupi?
I gore!
Vidjela sam voljenog kako želi ubiti mog sina!
Edmonde, molim te! Zašto da vječno tugujem za tobom,
tajno u svom srcu? Htjela sam umrijeti za tobom.
Nastavila sam živjeti i gotovo 20 god. sve sam uspoređivala s tobom.
To što si mi nedostajao godinama me mučilo.
Sve to vrijeme jedina mi je utjeha bio sin. Koji je trebao biti naš.
Naš sin, Edmonde.
Mirno! Jedan, dva, tri, četiri,
pet, šest, sedam, osam, devet, deset!
Rekla ti je.
Sve. Ispričavam se, gospodine.
Imate pravo blatiti mog oca.
Opet sudbina. Ja sam božji izaslanik.
Pošteđen sam da izvršim Njegovu volju.
Generale Mondego, odbor Kuće Zamjenika
svjestan je vaše velike prošlosti. Poštujemo vaša odlikovanja
dobivena tijekom izvanredne karijere. Ovaj odbor nerado čita
otkrivenja u Le Journalu de Globe. Jučerašnji članak
Journal danas nastavlja dugim popisom optužbi.
Piše da ste u Grčkom ratu, dok ste bili izaslanik na dvoru Ali Pashe,
da ste ga izdali Turcima. -G. Predsjedniče.
Smijem li se odmah braniti? -Nastavite.
Dokument, potpisano pismo Ali Pashe u kojem izražava
svoje povjerenje u mene. Na samrtnoj postelji,
predao mi je na brigu svoju ženu i kćer!
Što im se dogodilo? -Tražio sam ih. Tijekom bitaka.
Život mi je stalno bio u opasnosti ali tražio sam ih i našao.
Ubili su ih neprijatelji. -Mogu li to svjedoci dokazati?
G. Predsjedniče, ako potpis Ali Pashe nije dovoljan,
nudim svoju riječ kao francuski časnik. I na kraju...
Ovo. Tražili ste svjedoke. Ja tražim svjedoke protiv mene!
Što je dokaz? Članak u novinama? Tko im je rekao te laži?
Gdje je? Neka priđe i baci mi rukavicu u lice!
Gospodine grofe, vaša je obrana valjana.
Zato ćete doznati sadržaj ove poruke. Piše...
Bio sam prisutan smrti Ali Pashe. Znam što je bilo sa ženom i kćeri.
Tražim da me se čuje. -Tko je to napisao? -Nepotpisano je.
No možemo pozvati svjedoka, samo ako odobravate.
Neka se pokaže!
Molim vas, predstavite se. -Ja sam kćer Ali Pashe.
Pred vama su moji krsni i rodni list.
Tu je i zabilježena prodaja mene i moje majke. -Prodaja?
Francuski nas je časnik prodao u roblje za 40000 franaka.
Kako se zove? -Fernand Mondego.
Moj plemeniti otac ti je vjerovao. Volio te je kao sina.
Povjerio ti je ženu i kćer, ali ti si lažac! Izdajica! Ubojica!
Ubojico! Tvoj je mač ubio mog oca! -Generale, hoćete li odgovoriti?
Laži! To su laži!
Uzet ćete riječ strankinje protiv riječi generala kraljeve vojske?
Ta je žena varalica! -Tko je varalica?
Ona je doista kćer Ali Pashe. Dokumenti to dokazuju.
Kada ih provjere, generale Mondego, grofe, junače Yanene...
Što? Kako ste povezani s njom? -Pitajte kako sam povezan s
Edmondom Dantesom?
Znači... sve se razjašnjava.
Mornar se vratio s otoka mrtvih.
Želi se osvetiti. Shvaćam. Caderousse je mrtav.
Danglars također. Villefort je zatvoren.
Sada je na meni red, Edmonde? -Jest.
Izvrsno si nas oblatio jednog po jednog.
Onda si udario!
Uništavaš izuzetnom finoćom. No prije nego ovog
psa otjeraš u smrt... Pazi! -Laje.
Grize!
Pošto si me uništio, želim osvetu.
Vratit ću te među mrtve! Možeš li se braniti, Edmonde?
Ili napadaš samo iz mraka?
Gospodo, molim vas!
Prestanite!
Nemoj se pomoliti. Nećeš izbjeći zatvor smrču.
Odslužit ćeš kaznu na ovom svijetu prije nego odeš u pakao.
Generale Mondego, uhićeni ste. -Četiri.
Mercedes?
Zašto je kuća prazna? Gdje je grofica Mondego?
Otišla je u Marseille. -Kada? -Jučer.
Mercedes!
Gdje putuješ? -U Afriku. Želim naći sina i biti s njim.
Otišao je u vojsku. -Albert je vojnik?
Želi se iskupiti za očeve grijehe. -Pridružit ću se. Pomoći ću vam.
Moj sin to ne bi dopustio. -Rekla si da je trebao biti naš sin.
Da, trebao je. Ali ima svog oca i njegovo ime.
Ime koje si uništio. -To je bila pravda.
Vjeruj mi, nisam sretan zato. Sada je moj zadatak gotov.
Nemam posebno mjesto na svijetu, ni životnu želju.
Želim se iskupiti što sam povrijedio nevine.
Anđeli osvete ne traže oprost žrtava. -Više nisam Božji mač.
Vraćen sam u ništavilo. Tražim nešto izgubljeno.
Moju dušu. Sebe. Za Edmonda Dantesa.
Nikada ga nećeš naći.
Davno je umro u Dvorcu zarobljenika.
Dio mene pokopan je s njim. No slavim povratak Monte Crista
i iskreno želim da nađe mir za kojim čezne. -Nikada.
Nikada neće naći savršenu ljubav koju je izgubilo dvoje mladih.
Nepovratno je izgubljena prije mnogo godina.
Sretan put, grofice Mondego.
Zbogom, grofe.